FEM ÅR SEDAN
Vad fan är du för något?
Översättning: Dream_Theater.
Primeval S04E02.
Det är ett otroligt kraftprov i uthållning.
Ett helt år i Kritaperioden.
Jag har varit på några ganska så skrämmande ställen.
Men,.. man behöver inte ens börja att jämföra.
Det var svårt. På något sätt så höll vi varandra vid liv.
Jag lovade,..
att jag skulle fortsätta med Professor Cutters arbete.
Men, du är ju uttömd. Låt nu någon annan bära den bördan.
Du förstår inte. Det här är mitt liv. Jag kan inte bara sluta.
Ingen annan har sett världen sådär - ren och oförfalskad.
- Jag önskar att jag,.. - Säg det inte.
Säg inte att du önskade att du varit där.
- Och nu är vi sparkade. - Så ligger det inte till.
Gör då någonting. Få oss tillbaka in i teamet.
De är trötta, upprörda,..
Om några dagar, så kommer de att se annorlunda på saker.
- Du känner inte dem. - Vi kom överens.
Militärer är bättre utrustade till att handskas,
emotionellt, och fysiskt med farorna i det här jobbet.
Detta är exceptionella omständigheter.
- Och exceptionella människor. - Reglerna gjordes av en orsak.
Jag beklagar. Jag får ta itu med det här. Kan vi promenera?
Ja.
Vi är på gränsen till stora upptäckter här.
Inte sedan människan först beträdde månen
har mänskligheten varit så beredd på tröskeln till en ny gryning.
Har gryningen en tröskel egentligen?
Min poäng är, att nu är inte rätta tiden att låta känslorna rusa iväg.
Men vi behöver någon som sköter menageriet.
Abby är det självklara valet. Det är ingen fältposition.
- Och meriterna har hon. - Dåså.
Och Connor? Han har ett briljant intellekt.
Odisciplinerad. Men vi håller honom under uppsikt.
- Säkert alla grejorna är här? - Det är iallafall vad Jess sa.
Någon måste ha tagit hit dem från det gamla ARC.
Och det borde väl vara jag.
Så, du visste att vi skulle komma tillbaka nån dag.
Ja, jag kunde inte bortse från det som en möjlighet. Och em,..
- Skåp är dyra. - Så du är den sentimentala typen.
Inte alls. Jag var bara rädd för att öppna dem.
Jag har hursomhelst ingen lust att gå igenom Connors samling av
flickmagasin och superhjältefigurer.
Abby. Vi behöver någon som ser efter varelserna i menageriet.
Jobbet är ditt, om du vill ha det.
Nej,.. tack.
Inte utan Connor.
Hej. Du. Bara ta det.
Det är lugnt.
Tänk på Rex. Han blir föräldralös om båda två försvinner.
Iallafall, så måste en av oss leta upp ett nytt ställe att bo på.
12 månader i efterskott borde hjälpa dig att hitta något schysst.
- Okej. - Bra.
Alltså, jag gör allt jag kan för er, men det är komplicerat.
Jag vill att ni håller en låg profil.
Bara för tillfället.
Åh, och Connor?
- Ja. - Snälla,.. håll dig ifrån trubbel.
Ifrån trubbel.
Kontroll.
Macca.
Gör dig av med det där skräpet.
Stapla det och elda upp det.
Bara se på det här åt mig.
Hey!
Använd datorn i min våning.
Det är varmt och skönt - och känn dig som hemma i kylen.
Kom igen nu. Det är ju billigare än nåt internetcafé.
- Du känner inte mig. - Jag har läst akterna. Jag känner dig.
Tack ska du ha.
Det här är din Bio-IDbricka.
Den innehåller alla dina fysiska data och säkerhetstillstånd.
Omöjlig att förfalska eller kopiera. Prova den.
Okej.
Menagerierna är genom här.
Ska jag ta dig på den stora rundturen?
Det här skulle jag vilja göra ensam, om det går bra.
Rex.
Har du saknat mig?
Hur är det med dig?
Upp med humöret,..
Connor är arg för att ha blivit åsidosatt.
- Han är impulsiv. - Då är han fortfarande en risk.
- Och Abby? - Min magkänsla säger mig att hon inte blir ett problem.
Du måste behandla dem alla som precis lika farliga.
Det kunde vara vemsomhelst av dem.
Det kunde vara allihop.
Ja, jag vet.
Jag är beredd.
Boss?!
Wow!
En aning kyffigt, Jess, men,..
det kommer säkert att duga.
- Hej där. - Ja?
Så, vad tycker du?
Det är inte precis ditt gamla vanliga minizoo, eller hur?
Jag önskar att vi kunde få hem alla.
Här hör de inte hemma.
- Jag håller med. - Verkligen?
Jag trodde att militärens taktik var att skjuta först
och tänka på moralen efteråt.
Jag var i armén i ett par år, Abby. Det gör mig inte skjutgalen.
Ursäkta.
Becker säger att du är lysande med djur.
Så länge de inte försöker att äta upp mig.
Det går nog bra.
Djur går bara efter sin instinkt.
Det gillar jag.
Tycker du att vi skulle vara mer som dem? Följa våra instinkter?
Det skulle inte vara en sån dålig idé.
Nej.
Duncan!
- Duncan. Kul att se dig, polarn. - Visa mig ett ID-kort.
Detta är mitt ID.
Jag är inte listad någonstans.
- Hur hittade du mig? - Jag ringde din Mamma.
Kom igen, kompis. Det är jag. Släpp in mig.
Snälla?
Schysst ställe.
Det erhm,..
Det,.. stinker lite.
- Hur länge har du bott här? - Du ringde mig aldrig.
'Ey, du. Jag har,..
varit bortrest.
Så, vad gör du här nu då?
- Försöker ta igen lite med polare. - Ja. Visst.
Glöm inte, Connor,..
att jag var där när Tom dog. Jag hörde vad du sa.
'Det var en konspiration, hela vägen upp till toppen,' sa du.
- 'Tankekontroll,' sa du. - Jag saknar också Tom, polarn.
Men det fanns ingen tankekontroll.
- Jag sa bara vad Tom ville höra. - Var är det?
- Vad gör du? - Åh,.. ja.
Så. Du kommer att veta,.. vad det här är.
- Åh, Duncan! - Nej, det är inte mitt!
Det är en varelses avföring. Dinosaurbajs.
De där dönickarna var inte de enda varelserna, eller hur?
Ingen trodde på mig.
Läkaren sa att jag var sjuk.
Att jag hade vanföreställningar.
Så,..
Jag skaffade mig lite bevis!
Till mig själv.
Kom med. Jag ska visa dig.
Det är inte långt.
Ta den där.
Mobiltelefoner,.. de är,.. för lätta att spåra.
Duncan. Duncan!
Vad hände med dig?
Du hände, Connor.
Du,.. hände med mig.
Nej, kom nu. Nu går vi.
Och stäng dörren bakom dig!
Byggjobbarna är aldrig här under lunchen, så det är lugnt.
Det här brukade vara en anständig gemenskap.
30, 40 hemlösa kanske?
Ja,.. jag bodde här ett tag.
Ja, jag kunde ju inte gå tillbaka till den gamla våningen.
Det var efter att jag hade gett mig av som dödandet startade.
- Och människor försvann. - Duncan.
De gav sig väl bara iväg på grund av byggjobbarna.
Nej. Kroppar började att dyka upp. Slitna i stycken.
Varför gjorde ingen någonting då?
De här är hemlösa människor, Connor.
Inga släktingar, ingen som ser efter dem.
- Myndigheterna bryr sig inte. - Hör på.
Om det funnits en varelse, så skulle vi redan vetat om det.
Hurdå?
Vi bara skulle.
Tro mig.
Whoa!
Stanna där.
- Ge mig den där. - Vad är det?
- Vad är det?! - Jag vill att du går rakt hem nu.
Jag kommer dit senare. Okej?
Det är en varelse, eller hur? Jag hade rätt!
Det händer igen. Världen måste få veta!
- Sett det? - Ja,..!
Bra. Nu går vi!
- Abby måste se det här. - Den heta blondinen?
Hittat någonting än?
Kan man säga. Ehrm,.. det är någonting
- jag vill att du ska se. - Har du hittat en våning?
Nej. Har några portaler blivit funna idag?
Nej. Connor?
- Vad står på? - Jag vill att du kommer ner hit.
- Ner dit? - I hamnen.
Den gamla lagerbyggnaden vid elverket på Fortune Road.
Bara ge mig ett ögonblick.
Ursäkta. Jag har inte gett dig ditt lösenord än.
Hallå?
Det är bara, att om någon obehörig hittas på systemet,
så stängs alltihop ned - alarm, panik,
skrikande, hela säkerhets -balletten. Rena mardrömmen.
Den har det. Jag är på väg.
Duncan, gråt inte, polarn. Det hjälper inte.
Något som jag kan hjälpa dig med?
Jag ska bara sticka ut en runda.
- Och om det kommer en portal? - Jag har min svarta box.
- Påslagen? - Alltid.
Köp lite choklad. Men inget med apelsin i. Det smakar bara konstigt.
- Matt uppträder konstigt. - Verkligen? På vilket sätt?
Jag har jobbat 8 månader med honom, och har läst hans akter baklänges.
- Men känner honom ändå inte. - Har du läst hans akter?
Ja. Jag läser allas akter. Det är mitt jobb.
Inte för att jag,.. har läst din akt.
De personliga bitarna, menar jag.
Ingenting om fruar, flickvänner eller pojkvänner.
Eller någonting sådant,..
Och om du har en av de där sakerna,
så skulle det antagligen vara en flickvän,.. eller?
Hellre än de andra alternativen, menar jag.
Iallafall. Angående Matt,..
Släpp det, Jessica. Han vet vad han gör.
Vad håller du på med?
- Hej. - Hej.
Du minns Duncan, eller hur?
- Visst. - Är du liksom hans flickvän nu?
- Ja,.. - Den här vägen.
Wow. Det finns hopp för oss alla.
Det är bara här nere.
Det var konstigt.
Den är borta.
Kroppen den är borta. Varelsen måste ha kommit tillbaka efter den.
Så, vad fick dig att tro att det var en varelses verk?
Laterala insnitt, och halsen var uppsliten.
Det var ett stort stycke avgnagt från hans sida.
Hans vänstra ben hängde i en tråd.
- Så, inte av naturliga orsaker då. - Inte särskilt, nej.
- Matt är på väg till hamnen. - Och vad då?
- Men, varför är han det? - Jag vet inte, Jess.
Kanske, så ska han köpa en båt!
Connor. Connor..!
Få bort dem härifrån!
Hur ska jag kunna,..
Hälsa och Säkerhet Ombord, kompis.
Det finns strukturella skador härinne. Du måste ta ut dina män härifrån nu.
Du är inte Hälsa och Säkerhet.
Tro mig. Det är inte säkert för er att stanna här.
Blondie? Försvinn! Och ta din ehr,.. pojkvän med dig.
Jag vet inte var Macca har tagit vägen. Jag ville ha det här uppeldat.
Allvarligt talat. Det där bör du inte göra.
Bara spring!
Spring!
Hej!
Kom igen! Hoppa in!
Boet är inte där.
- Det finns inga spår av det. - Det kan vara varsomhelst.
Tidig kritaperiod, va?
Kaprosuchus. En Galtkrokodil.
Den har betar. Den är fullvuxen.
- Nästan rätt, iallafall. - Bäst vi kollar där ute.
Connor, följ med mig. Abby, ta ut en perimeter, gå norrut.
- Vi möter dig på andra sidan. - Okej.
Matt. Snälla, svara.
Han håller definitivt på med någonting.
Abby var på min dator tidigare, och letade efter kartor över hamnen.
Sedan använde Matt terminalen och gav sig iväg precis efter.
Och kolla här. Han är i hamnen, men hans telefon är avstängd.
Titta på det där underliga rörelsemönstret.
Ingenting visar sig. Inga portaler.
- Han jagar någonting. - Ja. Eller blir jagad.
Jag ska samla ihop ett team. Du fortsätter försöka med honom.
Här. Du kommer att behöva en av dessa.
- Jess, vi har ett intrång, men inga vapen. - Vad står på?
- Jag behöver Becker här nu. - Han är redan på väg.
Ursäkta. De var ganska coola.
Ja. Okej,..
Du är,.. lysande.
Alla enheter, hör upp.
Vi har en inrapportering på de här koordinaterna.
Jag har beordrat hamnkaptenen att stänga hamnen för all sjöfart
och fått kustbevakningen att upprätta en undantagszon
- en nautisk mil ut. - Bra tänkt.
Becker är på väg.
- Den är här i vattnet. - Kan vi följa den från vägen?
Nej. Den har satt kurs ut och inåt mot hamnen.
- Jag är på den. - På den? Vad menar hon, på den?
Jag har honom. Försök att hitta min position.
- Abby, vänd tillbaka. - Vadå, och tappa bort den igen?
Sakta ned.
Abby, vad händer?
Är du okej?
Lastfartyget. Den är på väg mot containerhamnen.
Kör!
Duncan. Jag tror att det är bättre om du stannar här.
Oroa dig inte. Jag går ingenstans.
- Jess, Becker. Bråttom med backup. - Minuter bara, man.
Ta till vänster.
- Abby. - Jag är ombord.
Ta dig till bryggan. Och få resten av skeppet evakuerat.
Hej. Ni måste överge skeppet. Det finns ett farligt djur ombord.
- Och du är..? - Titta.
Grabbar, jag ser den. På främre däck.
Vi låter alarmet gå.
Abby, är du säker?
Så var är den?
- Tror du den hoppade överbord? - Då hade vi hört den.
Jag går in i lastutrymmena.
- Jag kollar här och rapporterar. - Jag trodde du hade fått sparken.
Jag jobbar vidare på mitt varsel!
Hej!
Hallå!
Du måste ut härifrån. Du måste härifrån nu!
Ledsen att jag är sen. Bara röda ljus hela vägen.
Den är i en container. Vi tar iland den nu.
Vem är din polare, Connor?
Han är en gammal vän.
Duncan, jag och Tom. Det var mitt gäng.
Vänner,.. hursomhelst.
Tom,.. blev dödad för några år sedan av en varelse.
Och jag tror aldrig att Duncan någonsin kom över det.
Om någonting hade hänt honom idag, vet du,..
- Den har vaknat. Med huvudvärk. - Vi bedövar honom igen i bilen.
Hur visste du var vi fanns? Hm..?
När du dök upp vid lagerbyggnaden. Hur kunde du,..
- Du följde efter mig. - Varför ringde du inte in
om det så snart du visste?
Jag jobbar inte för ARC.
Om du minns?
Jag är bara en bekymrad medborgare.
Den tar sig ut. Containern håller på att lossna.
Whoa!
Duncan!
Nej. Jag tänker inte låta ännu en vän dö.
Gör du det du måste göra.
Nej, nej, nej, nej. Nej, inte du! Hör nu på.
Du är i mitt team nu. Du tar order från mig. Du får inte bli skadad.
Duncan!
Okej! Nu hör alla på!
- Varelsen ser i infrarött. - Några ja. Men denna vet vi inte.
- Jag är ganska så säker. - Hurdå?
Instinkt. Så vi kommer att använda oss av blossen.
Punkter av värme i rörelse kommer att förvirra honom.
Öga mot öga, så är blossen ert bästa alternativ.
Använd bara era elchocksvapen som en sista utväg.
De här är stålcontainrar. Det kan rikoschettera varsomhelst.
Argh!
Duncan?!
Duncan. Hör du mig?
Connor? Connor, är det du?
Klart att det är. Vem trodde du att det var?
Hörpå. Var är du? Du måste ge mig en visuell hänvisning.
Eh,.. jag är vidsidanom några,..
några röda,.. och några gröna,.. ehm, containrar.
Okej. Stanna där bara.
Jag kommer och hittar dig.
Connor, var är du?!
Det är okej kompis. Bara lugna ner dig.
Jag ska få ut dig, men då måste du lita på mig.
- Gå in här. Där är du säker. - Men du då?
Jag klarar mig.
Förhoppningsvis,..
- Connor! - Hej!
- Den går mot hamnområdet. - Här är jag.
- Låt honom fortsätta hit. - Okej.
- Vi ser honom inte längre. - Becker, den måste vara framför dig.
Men, jag ser inte den.
- Den måste vara precis där. - Nej. Jag har inget mål.
Titta uppåt!
Du. Vi kan inte få alla tillbaka hem.
Var är Duncan?
Duncan?
- Ja. - Jo. Ehrm,..
Jag vet att han defitivt är i en grön container.
- Hej. - Tack så mycket.
Caprisucusens portal måste ha stängts för länge sedan.
- Vi har inga portaldata från den eran. - Synd. Kunde varit användbart.
- Krisen avstyrd. - Bra gjort, Matt.
Det var inte på grund av mig.
Om det inte varit för Abby och Connor, så hade den ännu varit på fri fot.
- De skulle vara borta från fältet. - Åh, men det är de.
- De verkar bara inte veta om det. - De får inte göra hur de vill.
Då får du låsa in dem. Det är enda sättet du kan stoppa dem på.
Deras erfarenheter är för dyrbara för att förslösas bakom skrivbord.
Jag skulle verkligen vilja ha dem båda tillbaka i full tjänst.
- Jag trodde jag gjorde det vä,.. - Erm, Philip,..
Jag antar, att med hänsyn till att Abby och Connor var anställda
innan militärreglerna trädde i kraft, så rent tekniskt,
så är de inte berörda av dem.
- Så, de är tillbaka. - Enligt lag, så var de aldrig borta.
- Du har inga invändningar?. - Nej. Det är helt upp till dig.
Tack, Philip.
Är du okej?
Du. Tom skulle ha varit stolt över dig idag.
Jag sprang min väg, Connor.
Jag är inte precis Indiana Jones.
Va!? Bara titta på dig.
Du,.. Du är så Indiana Jones.
Du är en hjälte. Och jag kan berätta för dig varför.
Ingen annan brydde sig om att undersöka de här dödsfallen.
Utan dig, så skulle den där varelsen fortfarande döda folk.
Ja.
- Gick det bra? - Ja.
Åh, och Duncan. Om du stöter på någonting online,..
- så ring mig. - Menar du det?
Vill du att jag hjälper till?
- Du har mitt nummer. - Får jag en bricka, eller nåt??
Nej.
Jag ska se vad jag kan göra.
Du vet att det inte existerar någon konspiration, va?
Vi ses.
Vi ses senare, kompis.
- Du, Connor! - Yo.
Du och den heta blondinen.
Otroligt,..
Japp.
Otroligt.
Förresten. Var är min choklad?
Jag var liksom upptagen!
- Tack så mycket. - Inget med apelsin i, va?
Just det.
- Du är lite rödflammig. - Det är bara chokladen.
Gör mig alldeles upphetsad.
Ni två. Jag tänkte efter lite.
I min våning finns det gott om plats.
Varför flyttar ni inte in ett tag? Ger er en chans att hitta något.
Jag antar att det här är vad du tror är att hålla dig ifrån trubbel!
Hörpå. Lester, det är någonting som du behöver veta.
Du kan sparka mig, men du kan inte hindra mig från att göra det här.
Hota mig, ta avstånd från mig.
Förvisa mig. Vadsomhelst.
Men tror jag det är en varelse lös, så tänker jag undersöka det. Okej?
Jaha,..
eftersom du framställer det på det sättet,..
så är du tillbaka i teamet.
Jösses. Jag borde bli arg oftare.
Och jag vill ha löneförhöjning!
Utmana nu inte ödet.
Gör er själva hemmastadda.
- Fin lya. - Jag beställer kinamat. Jag vill
höra allt om Lester och Becker och Danny, Professor Cutter och Becker.
Hade jag redan nämnt honom?
Akterna berättar ju bara en viss del, vet ni.
Abby,..
Nya rummisar. Strålande!
Översättning: Dream_Theater.